Så där, ja. Då var den klar. Blev det bra?
Den är så fin att den ser falsk ut.
- Tar du med konserverna också? - Ja, det blir min present.
Och du tar också med dig dina recept och dina knivar.
Hör hör, Madeleine. Jag har haft knivarna sen jag var 15 år.
De kostade min far två kor.
Han beställde de finaste knivarna i Tyskland, och när du var fjorton...
- ...gick du ut Carpugnino med... - Carpunino...
...med dina knivar. Hela världen kan det utantill.
Men jag förstår inte vad du tänkt göra med dina knivar under helgen.
- Har ni diskmedel med citron? - Ja, det har vi också.
Citronen är syrlig och full av sol för disken.
- Har ni tänkt på gummihandskar? - Jadå.
Här har vi dem.
"Ny formgivning."
"Mer känsla."
Gummihandskar är ytterst viktiga för hushållsarbetet.
Mjukhet och hållbarhet.
Mjukhet för att inte förlora känslan med materialet.
Hållbarhet för att tåla arbetet.
Inspelningar för fyra veckor klara. Jag kan lugnt ge mig av. Härligt!
Och sen?
Projektet vi pratat om. Nu behöver jag vila lite grann. Jag är trött.
Var inte så nervös. TV är inte hela livet. Tänk lite på ditt eget liv.
Ja, jag ska börja med yoga.
Innan jag åker ska jag göra en god gärning, ge present till min dotter.
- Jag har väntat i tre kvart. - Hej, Cordelia.
Zac... Zaco Awali.
Angenämt.
- När man tänker ge sig av... - Vart då? Varför bad du mig komma?
För att träffa dig innan jag ger mig av. Du tar ju aldrig kontakt.
- Hur mår mamma? - Hon mår säkert bra.
- Så du träffar inte henne oftare? - Pappa, din faderliga auktoritet...
Nu går jag.
En serie reportage.
Vill du låna lägenheten? Men inga röjarfester...
Tänk på grannarna, det är bara gamla idioter. Faderlig skitauktoritet...
- Tack. - Tack, och vad mer?
Jag vill att du ger honom ett jobb. Innan du ger dig av. Han dansar bra.
- Vad är det? - Sista bussen har gått.
Jaså? - Det finns ingen bil! Hur ska jag få med osten?
Bragutti! Kom!
De står där. De är tunga.
Kom, älskling, kom...
- Du har tur, du. Din rullar. - Ja.
Bravo, bravo!
Nu går vi, Mario.
Klockan är tio.
Vakna nu.
Är de inte klara där inne?
Ge mig numret så jag kan nå dig om det är nåt viktigt.
- Varför jämt säga vart jag ska? - Jag bör veta det.
- Dina tofflor... - Nej!
Gode Gud, ge mig tålamod.
Sedan rätten överlagt, och utifrån det material som framkommit, dömer...
Om mina kolleger såg mig nu... De som tar mig för en seriös man.
- För sista gången, vart ska du? - Som jag sa, juristkongress i London.
Det är inte sant. Du är en stor lögnare.
"Actor incombit probato." Nicole...
- Nu ska vi inte bråka, inte idag. - Varför inte idag?
Oroa dig inte. Behöver du, så har du fullmakt att ta ut på mitt bankkonto.
Förstått?
Men... vad betyder "fullmakt"?
Inte det. Du har ett ansvar gentemot din stackars mor och far.
Jag vill inte bli inblandad i dina affärer. Fotot behåller jag.
Jag som har skänkt mitt liv åt dig får inte veta vart du ska...
Nicole...
Nåja, för all del. Jag förstår nog. Du tänker söka upp gatflickor igen.
- Ge mig fotot. - Aldrig!
Du är ju galen.
- Ge mig det nu. - Nej, nej!
Gör det inte, gå inte till flickor. Tänk på din karriär.
Lova att du inte går till flickor. Jag kan fortsätta offra mig.
- Men det behåller vi inom familjen. - Inser du vad det är du säger?
Vem tog dig i famn som liten? Vem ammade dig?
Nej, Nicole...
Jag måste ju gå.
Du våldtar mig alltid och...
Tror du att horor kan ersätta mig? Nej, Philippe.
Är det bara ni som får äta?
Ett hus min far köpte efter första världskriget-
- av en polsk kemiingenjör. Mamma fick det, men ville aldrig bo här.
- Får jag låna din hatt? - Ja.
Hon tyckte det var för lättsinnigt så vi bodde kvar på Rue de Varenne.
- Där är Hector, fars gamle chaufför. - Hur gammal är han?
Vet inte, men jag har alltid känt honom. Nu bor han här ensam...
...med hunden.
- Goddag, Hector. - Goddag, herr Philippe.
- Får jag presentera Ugo... - Angenämt.
Michel.
Gamla Catherine...
Ni blir nog nöjd för jag har inte snålat, har bara skaffat det bästa.
Mycket bra. Tack. Kan vi gå in nu?
- Tala om att hunden är farlig. - Akta er för hunden.
Kom, Catherine.
- Hur är det, Hector? - Bra.
- Och hälsan? - Bra.
- Mycket bra. - Ursäkta...
- Vart ska du, Marcello? - En trappa upp.
- Vem är den där herrn, Hector? - Kines från ambassaden, med present.
Goddag, jag ska bara se till mina gäster. Sen står jag till er tjänst.
- Jag har gott om tid. - Tack.
Går du på upptäcktsfärd?
Ren tillfällighet att träffa på mig så här, för jag kommer sällan hit.
Fastän jag äger huset.
Ursäkta, nu måste vi se på köket. Vi har mycket att göra.
Sitt ner. Jag kommer alldeles strax. - Nu ska vi se underverken i köket.
Det finns tre lagerbladsträd.
Smaka på det här.
- Vill du ha blodkorv? - Nej tack.
- Kommer vinet från dig? - Visst.
- Vill du ha blodkorv? - Nej tack. Var är osten?
Vill du inte ha blodkorv? Ingen vill ha min blodkorv.
- Marcello! Vill du ha blodkorv? - Marcello! Vännerna frågar efter dig!
Tillåt mig att bjuda på en liten välkomstbit.
Vi har samlats, några vänner, till ett gastronomiskt seminarium.
Låt mig överräcka en liten gåva.
Rollfiguren i vår folkopera "Den röda lyktan".
"Den röda lyktan." Helt förtjusande, men...
"Timeo Danaas Atque dona Ferentes." Jag fruktar grekerna och deras gåvor.
- Marcello, du ska till köket! - Jag tar det kinesiska rummet.
Jag beklagar att behöva avböja ert så vänliga anbud. Verkligen.
Bilnycklarna. Jag glömde min väska. Får man smaka?
- Det är den lilla. - Jag förstår varför ni är emot det.
Fylldes inte ett hus av sentimentala dofter-
- levde inte familjetraditionerna i dess väggar-
- vore begreppet "hem" utan betydelse.
- Vildsvin, för de finaste marinader. - Det där är fint kött.
Två utsökta rådjur med kött fyllt av Couves-skogens alla dofter.
- Det är ju fryst kött. - Än sen? Jag är framstegsvänlig.
Det där är fint kött.
Tio dussin halvvilda pärlhöns uppfödda på sädeskorn och enbär.
Marcello!
Dina vänner frågar efter dig!
Snygg tröja du har.
Tycker du?
- Är inte bilen snygg? - Väldigt snygg.
Bugatti specialbeställde skor som en handske med separat stortå.
- Verkligen?! - Ja.
- För att köra bil? - Nej, för att ha. Han var artist.
- Vilka utsökta varor! - 3 dussin ungtuppar från Ardennerna.
- Vad är det? - 20 dussin gödhöns från Bresse.
- Vad det stinker. - Det är torsken. Vilken stank!
En kvarts oxe, gödd på Charolais' rika betesmarker.
Du ska få se vad roligt det är att stycka.
Fem spädlamm från Pré-Salé i Mont Saint-Michel.
En duktig kock kan bli en duktig kirurg.
- Du har kul medan vi gör grovjobbet. - "Att vara"...
"...eller icke vara."
- Var inte vulgär, Ugo. - "Det är frågan."
Festen börjar...
Fint kött!
Jag gjorde alltid så här, när jag var barn. - Minns du det, Hector?
Hector...
Han sover.
Du kan gå nu. Det är sovdags. Tack för allt du har ordnat.
- Kör du fortfarande bil? - Ja. Jag har mitt körkort kvar.
Kör hem bilen, då. Men säg inget till Nicole.
- Lovar du? - Ja.
När jag tänker på allt som ska göras, för att få ordning här i köket.
Får man sjunga?
- Inte ett ord till Nicole. Kom ihåg! - Jadå, herr Philippe.
Förlåt.
- Den påminner om Michelangelos Pietā. - Säkert fotografens mening.
En smula hädiskt.
"Ta ner handen."
Marcello, klar för upploppet? Jag också.
15 sekunder...
Jag är slagen.
- "Fina bröst hon hade, Catherine." - Det uttrycker en hel epok.
Skulle jag vara sexgalning? Ni hetsar upp er på en begravning.
Nej. Sånt jag samlat som liten... Både sentimentalt och konstnärligt.
Detta är livet.
Får jag kyssa ostronet?
Det lilla ostronet.
- Här... - Får jag se?
Ljuset är verkligen konstnärligt.
Vilken mästerlig etikett. En Gallé från 1890.
- Ja, mycket fin. - Öppna den, är du snäll.
Vad vill ni ha till dessert?
- Kompott eller crępes Suzette? - Crępes Suzette för mig, tack.
Vi är inte här för att ha dekadenta orgier.
Vi når inte evigheten vid detta bord. Jag måste städa innan jag lägger mig.
Herr ordförande...
Till arbetet.
A...pelsin.
Nej, ingen apelsin idag.
I morgon till frukosten får du apelsin.
Kom.
Kom nu.
Kom nu, herr ordförande. Vi måste skumma fettet ur buljongen.
Kalkonerna måste få mat, lite choklad, nötter och konjak.
- Konjak? - Ja, det ger utsökt smak.
- Nå, vad gör vi? - Är du min hjälpreda?
- Tvätta händerna, då. Har du kissat? - Vad dum du är.
- Vad är klockan? - Halv sju.
Vet du när jag fick stiga upp som kökspojke hos Charlton Cenato?
Klockan fyra.
Den bruna skyn och degen...
- Vad kallas denna? "- Le Chinois."
Nu ska vi passera... den bruna skyn.
Den är mycket god.
Den bruna skyn eller fonden är fond-amental!
- God morgon. - Är du redan uppe?
Jag har inte sovit alls.
- Du har gjort det fint här. - Jag gillar sänghimlen i spisen.
- Det är min värld. - Du tycks älska hemmets härd.
Jag är ledsen, men jag kan inte stanna här.
Varför inte? Gillar du inte huset? Är det miljöbytet? Vad är det?
Nej. I mitt yrke sover man ju var som helst. Men jag behöver knulla.
Jag vet att vi har lovat stänga in oss här, men...
Inte har vi avlagt kyskhetslöfte.
Tålamod. Vi pratar om det senare. Nu måste vi tänka på frukosten.
En kopp god choklad vid elvatiden sätter fart på middagsaptiten.
- Vem har skrivit det? - Brillat-Savarin.
Vad fan, du kan ju allt.
- Han vet allt. - Ja.
- Vad är det där? - Njure bourguignon.
Åt mig.
Fan också! Det är alltid samma sak!
Det är ett vackert tema.
Mycket sexuellt.
Baguette...
Egentligen är idén att bjuda hit flickor en riktigt bra idé.
Herr ordförande, vad sägs?
Jag älskar också kvinnor men just nu tycker jag vi ska strunta i dem.
Här får du, Philippe.
Jag är ingen glädjestörare.
Ni får komponera en specialmeny. Till exempel...
Fyra herrar från Bourgogne bjuder-
- tre trevliga horor från Canterbury på middag.
För de ska vara horor, va? Bra.
Hoppades du på nåt annat?
Den menyn är helt otrolig. "Hor-menyn."
"Fyra gourmeter bjuder tre trevliga damer till sauté med tolv kuvert."
Det stämmer väl?
"Langust ā la Mozart, bädd av ris ā la Sully, sås Aurore. Hummer Roscoff"
Goddag, farbror. Får man komma och se Boileaus lind?
- Den i trädgården? - Ja.
- Ja. Vem bad dig fråga? - Min lärarinna.
Vill hon se Boileaus lind, så säg att hon får komma när hon vill.
- Är ni arab? - Nej, var inte rädd. Jag är inte arab
Hör på nu, barn. Ni ser det här trädet. Det är en lind.
Boileau brukade vila sig under den. Kan nån säga vem Boileau var?
- Jag. - Nej, inte vet du det.
Boileau var en stor fransk poet som föddes 1636 och dog 1711.
Han har skrivit mycket vackert, älskade naturen och skrev dikter här.
Titta!
Är den inte fin?
Akta, han äter upp dig.
Herr Bugatti var en konstnär, som en målare eller en musiker.
Den här bilen var hans mästerverk.
- Tycker ni om bilar? - Ja.
Vill du ha?
Vill du inte ha?
- Tack. - Vill du ha?
- Är ni chefskock? - Ja. Till er tjänst. Ät, ät...
- Det luktar gott. - Det är fyllningen till hönorna.
Vi gör två färser. En till hönorna och en till grisen.
Så där, ja. Vet ni vad vi ska göra med fisken? Äta upp den.
Mina elaka vänner vill äta alla. Titta! En, två, tre...
Till grisen nåt enklare, kastanjer, rökt fläsk...
- Och tryffel! - Ja. Visst är de fina?
Madame, njure bordelaise.
Det luktar gott, men nu dricker jag choklad.
Har ni inte hört talas om Roussel? Han var en stor författare.
Underskattad, lätt surrealistisk, gjorde dagens tre måltider till en.
Han började alltid med en stor kopp choklad med vispgrädde.
Sen några förrätter i stil med njure bordelaise.
Det är så lätt att tillaga.
- Ordentligt flamberade, va? - Mycket bra.
- Jag borde nog gå nu. - Nu?
- Ja. - Nej!
Vi ska ha kvällsbjudning och blir så glada om ni vill bli vår gäst.
Fröken André skulle nog inte trivas med de övriga gästerna.
- Varför inte? - Jag vet inte om jag kan komma.
- Hon är en kvinna av värld. - Just därför.
Jag får se om jag kommer.
"Marcello, den store flygkaptenen!"
"Det glädjer mig att se er här." "Den här vägen."
Stig på!
God kväll.
Klart jag kommer.
Häng av er, flickor.
- Min vän Ugo. - Angenämt.
- Goddag. - Danielle.
- Danielle? - Ja.
- Och du? - Anna.
- Gillar du boaormar? - Beror på. Gör du?
- O, ja! - Åh...!
Åh, vilken maräng!
- Jag, då? - Chokladmaräng!
- Det här är inte seriöst. - Vadå, menar du?
Flickorna är här och ingen hjälper till. Det hade du inte förutsett.
- Men snälla du... - Nu har jag fått nog!
Eftersom vi inte käkar ger vi fiskarna mat.
Ät, små fiskar! Ät!
Philippe håller på att bli galen.
Goddag, jag heter Michel.
- Goddag. - Mycket snyggt.
- Ugo, du måste gå till köket. - Visst, visst.
Ja, ni går till köket och...
- Ser du inte på föräldralösa jag? - Ja, ja, nu går vi till köket.
- Förlåt? - Är ni tredje herrn?
Mina damer och herrar, i sin bländande nakenhet... Gita!
Vad du är snygg så där.
Vad gör kycklingen i akvariet?
- Kallar ni det normalt? - Det är en fisk-kyckling.
"Frankrike är vackert."
- Inte fransyska? - Nej.
Här är min paté maison!
Träkolsgrillad kalkon. Och allt det andra.
- Kan du laga mat? - Nej, jag föredrar att äta.
Nej, nej, nej!
Jag vet inte vem du är, men jag gillar dig...
- God kväll. - God kväll, fröken.
- Jag beslöt att acceptera inbjudan. - Så vänligt av er.
Ni kommer vara i mycket gott sällskap.
- God kväll. - God kväll.
Vad är det som har gått sönder? Karaffen...
- Slå er ner, fröken. - Tack.
Atmosfären här är ännu mer säregen på kvällen.
Jag lämnar er i damernas sällskap. Om ni vill spela biljard...
Kan ni spela biljard?
Hägringen, drömmen... har förverkligats. En dam är här.
- Vilken dam? - Lärarinnan.
- Du ser att hon kom. Då får det vara. - Var inte blyg.
Ni bjuder hit henne och tre horor. Jag sover medan ni har era orgier.
- Det är ingen hora utan en kvinna. - Kvinnan!
- Ni kom. - Går ni när jag kommer?
Nej. Jag var på väg till salongen för att se hur det går.
Åh, vilken fin tårta!
Ugo har gjort den, en utmärkt konditor.
Vi arbetar under hans ledning här.
Jag blev besvärad när ni kom, för de har bjudit tre andra jag inte känner.
- Ja, de verkar sympatiska. - Tycker ni det?
- Ni har inget emot att äta med dem? - Nej, varför då?
Därför att... jag tror deras vanor är en smula fria, lite... lättsinniga.
- Vi får väl se. - Ja.
Vad är det?
- Bravo, Marcello! - Bravo!
- Mycket vackert, lite melankoliskt. - Hon tycker det är hemskt.
Det bästa vore att kunna fortsätta äta i all evighet. Vad tycker du?
- Visst, det vore strålande. - Du får vakteln och jag ungtuppen.
En kvinna som uppskattar mat uppskattar också andra saker.
Pirat!
Kapare. - Ursäkta honom, han är pilot.
- Jag kommenderar... Ugo! - Närvarande!
- Kall hand. - Jag har alabasterhud.
Ät.
Mortadellan äter man på smörgås.
- Inte hungrig? - Jag äter aldrig mycket.
- Ni har visst hamnat på fel ställe. - Det verkar så.
- Man behöver inte äta som en gris. - Italienare utomlands...
Jag höjer mitt glas, jag vet inte för vad, men jag höjer mitt glas.
Apropå vårt samtal i morse, jag uppskattar era pedagogiska teorier.
Släpp loss lite grann...
Åh, håret är bara i vägen!
- Hur känns det, älskling? - Bara bra.
- Säkerhetsbältena! - Spänna på eller ta av?
Det är kapten som talar...
...från cockpit.
- Hur är det, älskling? - Det går, det går, det går...
- Har ni smakat på hönan? - Ja.
Nu fortsätter vi med grisen.
- Visa Ugo! - Visst.
"Banderillas!"
- Vilken underbar kväll! - Kom, stäng dörren.
Ta av dig trosorna.
Här...
Ta av dig jackan.
- Tycker du om bilar? - Mycket! Jag älskar bilar.
- Vad är det för bil? - En Bugatti.
Vet du vad det här är? Det är en ""collecteur"."
- Tycker du om den? - Mycket.
- Den är kall. - Oroa dig inte. Den blir varm.
Så här... Gillar du den? Du tycker om en riktigt hård, va?
Att vilja vara Marlon Brando är fåfängt.
För övrigt är Brando, Marlon, en slags biföreteelse.
- Det är mycket gott. - Vilken fåfänga.
Åh, Marlon, kom hit!
Vill du ha? Vill du det? Det är otroligt gott, ska du veta.
Jag är jättenöjd.
Min älskling! Åh, min älskling! Åh, vad jag älskar dig!
Hur känns det? Bara bra?
En mycket sensuell melodi. Ni ska få höra...
Förutom käk är allt en biföreteelse.
Sand, stränder, skidåkning, kärlek, arbete, din säng.
Biföreteelser... Som det står i Predikaren: ""Vanitas vanitatis.""
Ät, ät...
Ät! Ät, flicka lilla. Ät nu, din slinka. Ät...!
Jag har aldrig känt nån domare.
Måste vara storartat att få skipa rätt.
Det gäller framför allt att tillämpa lagen, vilket ofta är nåt annat.
Det var fint, det du just sa.
Det känns som om vi var helt ensamma på nåt litet ställe på landet.
- Är du rädd för mig? - Nej.
Det är bara det att det fattas två knappar där.
Min stackars lilla kyckling.
- Jag kan sy i dem om du vill. - Kan du det? Det var snällt.
- Kom, min stackars förlägna domare. - Jag vet inte var syskrinet står.
Ugo! Ugo, vi tar en paus och roar oss lite där uppe.
Nej. Vi har gott om tid. Sen. Ät, ät!
Du gör ju inget annat än äter.
Här...
Var inte rädd. Jag ska inte sticka dig.
Så bra att han hittat en liten fe, den stackars lilla kycklingen.
Förlåt. Förlåt, fröken. Jag menar... Andrea.
Förlåt.
Fröken, tillåt mig att officiellt be om er hand.
Snälla ni...
Vakna!
Min mamma dog när jag var två och ett halvt.
- Min amma uppfostrade mig. Hon. - Stackars Philippe...
- Visst är hon vacker? - Mycket.
- Så vackert ansikte. - Förlåt, man väntar er i salongen.
Kan du inte knacka innan du kliver in?
Vad dum han är! Men vi ska snabbt legalisera vårt förhållande.
Är det jag som är narren?
Ugo, känner du min väninna? Hon är så snäll. Jag ska presentera dig.
På operationsbordet dör den rödhåriga...
Kvinnokroppen... En fåfänglighet!
Ack, fåfänglighet.
- Kvinnokroppen är fåfänglighet. - Marcello!
Åh, fåfänglighet! Åh, fåfänglighet! "Vanitas..."
Mina herrar, jag har ett viktigt meddelande.
- Hör på! - Michel!
Fröken Andrea och jag har bestämt oss för att gifta oss.
- Nej! Nej, Andrea! - Marcello!
- God morgon. - God morgon.
Jag går nu. Jag har kräkts hela natten.
- Du kan väl ge pengarna till Anna. - Ja.
- Hej då. - Hej då, raring.
- Hej då, allihop. - Hej då.
- Smaklig måltid. - Tack så mycket.
"Allegria, allegria!"
Michel, sätt dig till bords nu.
- Jag avskyr de här rutiga gardinerna. - Vi byter ut dem. Ingen stor sak.
Stänger ni in er här varje helg för att äta?
Nej, bara då och då.
- Äter ni lika mycket varje gång? - Denna gång är det annorlunda.
Nej, Marcello!
Med lite sallad går det ner bättre.
- De lesbiska tjejerna har rätt. - Ja, karlar är för jävliga.
- Vad ska vi göra för att roa er? - Nåt annat än att bara äta.
- Spelar ni flöjt? - Till exempel, ja...
Pizza provenįale.
- Med alla örtdofterna... - Och dina ögons strålglans.
Ni är groteska... och äckliga.
Varför äter ni om ni inte är hungriga?
Marcello...
- Michel är sjuk. Han frågar efter dig - Jag kommer.
Jag har så ont. Jag har så ont. Var inte elak, Marcello. Försiktigt.
Släpp efter nu bara... Det är tarmarna.
Det är så hemskt.
När jag var liten brukade mamma ge mig hemska straff.
Det är första gången sen jag blivit vuxen...
- Sära på benen och fjärta. - Nej!
Det lindrar och lättar.
Fjärta! Hjälp till!
Det är för att du inte tuggar ordentligt.
- Här är lite god potatismos. - Gott potatismos!
- Inga tillrättavisningar nu! - Vill du ha?
För att rensa luften. Michel... Jag har gjort den bara för dig.
Du har fel, Michel.
- Du borde ta lite. - Nej.
Förstör inte servisen.
- Andrea, vill du ha lite? - Ja, jag älskar mos.
- Det är riktigt gott. - Tack.
- Det fattas lite smör, Ugo. - Det är med flit.
- Det är medicinskt mos. - Medicinskt mos...
- De kommer dö allihop. - Ansträng dig lite.
Man måste vilja. Tänk dig att du är en liten indier i Bombay.
Och att du är hungrig. Du är mycket hungrig.
Du är mycket hungrig och vad gör du då? Jo, du äter. Ät nu...
Tänkte du på det nu?
Ät då lite till.
Och lite till, lille Michel.
Ät...!
Om du inte äter....
...dör du inte.
Man måste äta, man måste äta.
Jag tycker Philippe borde vara först. Domaren...
De är tokiga.
Var bara lugn, bara lugn.
Vill de ta livet av sig, kan de ju göra det.
Kom, Andrea, vi går. Följer du med oss?
De är idioter alla fyra. Idioter, sinnessjuka...
Tack. Du förspiller tiden. Gå, du också.
Nej, jag stannar.
Vilken tavla! Ett underbart stilleben av Sterlini.
En vän till mig. En stor målare! En stor målare!
Jag vet inte om stärkelsehaltigt är så bra för min luftslukning.
Jag är hungrig!
Det kommer göra dig gott.
Med mitt namn.
Det var en mycket fin idé av Ugo att sätta ut ditt namn.
- Ser gott ut. - Vad snällt, som du vill...
- Jag har svårt att artikulera. - Diabetes.
Känner du till såsens historia, Michel?
Känner du till de italienska såserna släkten Gonzagues skänkte som gåva?
- Vill du inte höra? - Nej, nej.
Känns det bättre nu?
Philippe, ha mod, ha mod... Allt kommer att gå bra.
Jag blev plötsligt så trött.
Tortellini med gräddsås och champinjoner.
- Jag vill ha mera. - Ja, vänta...
Är det okej om jag...? Marcello, får jag lägga mig i din säng?
Ja? Tack.
Vad är det med mig? Jag har frossa.
Om Philippe inte misstycker...
- Kom med, jag vill sträcka ut mig. - Visst, om det gäller din hälsa.
Gör det bekvämt för dig.
Nej, vi kan inte lägga oss på Marcellos säng allihop.
Byxorna...
- Hur är det? - Bra.
Michel, Michel... Kom, Michel!
Michel, jag är en kvinna, kom.
Vi får inte bli sjuka. Vi måste... leva.
- Vem lagar mat? - Sov, Philippe.
- Är det nån i köket? - Jadå.
Kom, Michel, du är den skyldige. Det är du som har gjort mig så kåt.
Känn, jag är alldeles våt.
Känn hur blodet kokar.
Den går ner, den går ner...
Fan.
Philippe, har du aldrig sänt nån till giljotinen?
Det är nåt annat, det.
Jag såg dig ligga med Michel.
Det betyder ingenting.
Jag gifter mig med dig även om du ligger med alla.
Jag vet att du är storsint.
Jag har en knapp som gått upp där.
Sen. Nu till kalkonerna.
- Vill du gifta dig i kyrkan? - Du får bestämma.
Titta, det är hon som slaktar den.
Kvinnlig mördare.
Jag visste det.
- Är du glad? - Ja. Den fungerar.
- Och hur mår din baby? - Snälla du, skämta inte om det.
Känner du vilken muskelspänning?
Vad tycker du om den nya gemenskapen?
- Vilken gemenskap? - Sängen...
- Det är ju jag som borde fråga dig. - Nej, snälla du...
- Så du har funnit lösningen? - Man måste roa sig.
Vi har en lång väg framför oss. Fan, det är fantastiskt.
Nej, jag ville...
- Åh, Marcello! - Kom.
- Nej, tänk på Philippe... - Kom!
Kom, jag har en överraskning.
Var snäll nu och sov. Sov.
Var snäll och sov.
Stig in!
- Vilken snygg bil! - Du är den första som får åka med.
Du är så snäll, Marcellino.
Går den?
Den går.
Vilket romantiskt ställe.
- Ta av dig pälsen. - Nej, jag är naken.
- Ta av den. - Det är kallt.
- Jag tänkte på dig i natt. - Du har aldrig sett åt mig.
Det är inte sant.
- Philippe, kom! - Ugo!
Nå?
Vänd dig om.
Visa mig dina skinkor... Lyft upp den. Lyft upp den!
- Tänk på Philippe. - Det är kärlek. Jag är nåt annat.
Det gör inte mig nåt. Jag gifter mig med henne ändå.
Hon gör det av godhet, inte av lastbarhet.
Förstått?
- Förstått? - Ja, ja.
- Om du är nöjd, så är alla nöjda. - Nu ska vi äta. Till bords!
Till bords! Nu äter vi! Till bords!
"Därtill rostat bröd och en bädd med rysk kaviar."
"Garnera med lager av oliver, citronskivor, ceder och socker."
"Som mellanrätt, fyra fat med friterade fikon..."
- "...sockerpudrade apelsinklyftor." - Sluta! Du äcklar mig.
- Det är ett fint recept. - Det var inte allt.
- Varför surar du? - Jag surar inte.
Du är mycket snygg idag.
Fröken, tillåt mig. - Philippe, var förstående.
En stor älskare, den där Marcello.
Varför har kalkonen ingen fyllning? Ugo, varför? Den här är ju tråkig.
Man måste kalla saker vid deras rätta namn.
Den är hemsk så här! Alldeles torr. Se på den här. Helt utan udd.
Det finns annat. Potatismos, gräddsås, äpplen, kastanjer.
- Men ingen färs? - Livet är färsigt.
Sluta äta.
Sluta!
Kastanjepuré hör till mina laster.
Det är du ensam om, för jag avskyr det.
Däremot älskar jag äppelkompott, för det är så sött.
Synd att vi inte har några päron.
"Jag måste klara det. Jag har gjort" "det varenda natt i hela mitt liv."
Böj ner huvudet. Jag måste klara det!
Helvete!
Jag måste klara det!
- Marcello, det är inte mitt fel. - Det är inte ditt fel! Inte ditt fel!
Ni har inte fattat nåt! Man dör inte av att äta! Jag drar!
Lugna dig, Marcello.
Vad är det, Marcello?
- Han har rätt, jag är för tjock. - Nej då, Andrea.
Nej, min lilla vaktel. Du är vacker. Du är inte tjock.
Du är mjuk och graciös. Du är skir och du lagar god mat.
- Inte sant, Ugo? - Ja. Hon är sensuell också.
Ni är tre idioter! Det är en passande beskrivning!
- Tre dårar som är kastrater! - Men snälla, Marcello. Kastrater?
Om nån är kastrat här, så är det du! Du har ju just bevisat det!
Tysta!
Han är bara svartsjuk, den idioten. Det är fullständigt fantasilöst.
- Vilja käka sig till döds! - Gå och fräscha upp dig lite nu.
"Jävla idioter!"
"Fräscha upp dig." Jag behöver inte fräscha upp mig.
Det är ni som borde försöka fräscha upp era idéer.
Helvete! Skit...
- Vad är det? Är du skadad? - Jag är nedskitad!
- Fy, vad äckligt! - Det är översvämning!
- Vilken stank! - Fan, vad äckligt!
Ugo! Ugo!
Kom och hjälp mig! Vilken katastrof! Bara så äckligt! En massa skit!
Det är fruktansvärt! Förfärligt! Lämna mig inte ensam!
"Lämna mig inte ensam så här!"
"Herre Gud, Gud, Gud, Gud, Gud!"
"Kom!"
"Ugo! Philippe! Philippe!" "Här är fullt med skit!"
- Ugo mår visst lite dåligt. - Ja, jag tror det.
"Hjälp!"
Skulle jag stanna här? Ni är ju inte kloka!
Det snöar.
Och blåser.
Det är snöstorm.
Den här skitlukten... Den blir vi aldrig av med.
Är ni inte trötta? Efter allt arbete vi faktiskt haft?
- Man kan inte sova i den här stanken. - Jo, nu sover vi.
Rena Syndafloden...
Skit!
Marcello slåss med nåt plastmonster vid bilen.
Du såg honom väl? Han var rädd för att dö.
Han har gett sig av.
Michel, tyst - tänk på grannarna.
- Philippe, vi måste begrava honom. - Aldrig.
Illegal begravning av lik medför hårt straff.
Paragraf... jag minns inte.
Jag fryser.
- Är det färdigt? - Ja, det är färdigt.
Inte dumt.
- Inte alls dumt. - Tack, Ugo.
Vad gör du?
Det är en yrkeshemlighet.
Det kommer bli en underbar smak.
Får jag smaka?
- Har du inte sovit ordentligt? - Jo, men jag har ont i huvudet.
Får jag smaka?
- Din mun luktar borsjtj. - Nej då.
Kom...
- Kom, jag har en idé. - Har du? Får jag höra? Berätta!
- Andreas tårta. - Fantastiskt.
Ja! Här...
En, två, tre...
Seså, tryck till.
Du ska få se vilken tårta det blir.
- God morgon, Philippe. - God morgon, Marcello.
Jag försöker gymnastisera lite, men... jag är lite trött.
Jag har hittat sugrör. I köket.
Till den varma chokladen.
Jag var officer i luftvärnet.
Kom och ät frukost! Jag har en överraskning!
Jag har en stor överraskning.
Ska vi äta tårtan, ja eller nej?
Åh, vad rädd jag blev. Jag trodde det var Marcello.
Kom.
- God morgon, Marcello. - Det är inte Marcello.
Men han har ju kaptensgraden.
Har du sett? Andreas tårta...
Hennes bak.
- Vill du ha en bit? - Nej, tack.
Inte nu, strax...
Ät den, ni.
Ja, då skär jag väl, då.
Han spelar bra, Marcello.
Nästan lika bra som Michel.
Tack.
Vi är vana nu.
Stick härifrån, hundar! Försvinn!
"Svårt är harmonin mellan smakerna och lagom koktid för varje sort."
"De bör ligga och dra i samma vin och sen kokas till hälften däri."
"För den slutliga kokningen äger rum inuti en deg."
Ja, då sätter vi igång. Ursäkta mig.
Ja, då så...
Sherry över hönan.
Försiktigt...
Runt hela... Det räcker.
Portvin till ankan.
Och champagne till gåsen.
- Mer? - Ja, lite till.
- Så där. Går det bra, Andrea? - Jadå, Ugo.
Ja, ät, ät. Ät min brioche, du ska få se...
- Jag tycker om brioche i mjölk. - Ja, särskilt för din sockersjuka.
Varför har du äggskivor?
Ägg... är, enligt judarna, dödens symbol.
Jag skulle kunna bli miljardär på att laga de här rätterna åt andra.
Men de kommer aldrig att få veta vad de går miste om.
Men vi... och våra vänner...
Jag höjer mitt glas...
Så där...
- Du får äran att skära upp den. - Hur skär man den här?
Man kan inte göra portionsbitar. Den är för stor.
- Vadå "för stor"? - Den är ett poem.
Ditt poem är för stort.
Smaka med gaffeln.
Lite grann.
Hur smakar den?
- Den smakar skit. - Förlåt, Andrea.
- Det är skit! - Det kan du inte mena.
- Ett skitpoem, det är vad det är! - Andrea, smaka du.
- Den är väl god? - Ja, men jag lyckas inte svälja.
Men vi måste ju äta.
Okej. Då äter jag upp den själv. Och jag ska skära den.
Den är underbar. Underbar!
God kväll, Marcello.
God kväll, Michel.
Jag tänker sova lite.
- Kommer du, Andrea? - Nej, jag stannar hos Ugo.
- Jag ska hålla honom sällskap. - Tack.
Gå, då! Gå!
- God natt. - God natt, Philippe.
Gåspastej, hönspastej, ankpastej.
Philippe säger att det är skit.
Det är genialiskt.
Philippe, kom med till köket. Ugo måste sluta äta. Kom.
Han är vuxen nog att veta vad han gör.
Vi måste säga till honom bägge två.
- Han lyssnar inte på mig. - Vi ska nog få honom till det.
Ugo, sluta.
Sluta nu, Ugo. Nu räcker det.
Sluta, annars dör du.
Håll tyst, hundar! Tysta!
Tyst med dig!
Såja...
I morgon får du laga en ny paté. Den ska jag äta.
Jag värmer lite vatten till dig, Ugo.
Det är bra med socker i - för matsmältningen...
Andrea, hör på!
Du är skyldig mig nåt.
Ja...
Åh, vad gott det är.
Härligt...!
Du får behålla... tornet.
- Som minne. - Tack.
Ja, Andrea.
Fortsätt, fortsätt...
- Han är död. - Ugo...
Kom, Philippe, nu går vi och lägger oss.
Vad gör vi med Ugo?
Vi lämnar honom här i köket, i hans domäner. I morgon får vi se.
Du är glupsk, Ugo.
Du äter för mycket. Det har du alltid gjort.
Det här är åt dig. Det är mycket milt och mycket gott.
Sätt dig.
Marcello...
Michel...
Och Ugo.
Jag undrar just vad de tänker om mig. - Sluta nu, Ugo!
De tycker nog att jag har övergivit dem.
Vi lever, båda två, så lyckliga.
Och de...
Vänta här på mig, Philippe. Jag ska se vem det är som kommer.
"Backa rakt in bara."
"Är det nån hemma?"
- Goddag. - Goddag.
- Var ska vi lägga köttet? - I trädgården.
- I trädgården? - Ja.
- Det är ju fint kött. - Lägg det i trädgården där borta.
Det har kommit en last med kött. - Makar du på dig lite...
- Är det fint? - Mycket fint, Philippe.
- Med röda stämplar? - Ja.
Det är det bästa.
För förra gången...
...var det inte det.
Säg till er chef...
...att sist fick vi kalv av andra sortering.
- Philippe... - Jag orkar inte mer.
- Förlåt. - Känns det bättre nu?
Jag fryser.
Jag fryser!
Blir det bra så, fröken? Kött i trädgården...